Itthon
![Kazári riolittufa-mező: egy hektár ezer élménnyel](https://csodalatosmagyarorszag.hu/wp-content/uploads/2021/04/kazar-riolittufa-nograd-matra3-csodalatosmagyarorszag-900x506.jpg)
A község a Völgységben, Bonyhád és Szekszárd között, a 6. számú főút két oldalán fekszik. Területe már a kőkorszak második felében emberi település volt. A honfoglalást követően királyi birtok lett, majd szerzetesek kerültek ide, akik mind gazdasági, mind pedig kulturális téren felvirágoztatták. Ám a török uralom alatt elnéptelenedett, elpusztult minden.
Az 1713. évi összeírásokban már újra szerepel a neve, lakói akkoriban magyarok voltak. 1720-ban viszont az öt magyar mellett már kilenc német család is élt itt, összesen 81 fővel. Az 1718 és 1726 között történt betelepítések során pedig több mint 100 német családdal bővült Kakasd lakossága.
1935-ben Belac és Kakasd települések egyesülésével jött létre a mai Kakasd község. A második világháború után a német ajkú lakosság jelentős részét kitelepítésre ítélték. 1945 áprilisában jelentek meg a bukovinai székelyek első menekültjei. A telepesek közé 1947 őszén és 1948 tavaszán a lakosságcsere folytán gyökértelenné vált felvidéki magyarokat is költöztettek.
A Faluház impozáns épülettömbje a községen átutazókat első látásra megragadja. A két torony a községben élő két nép együttélésének, összefonódásának, összetartozásának a jelképe. A szimbolikus jelképű erdélyi eredetére utaló, egyedi tervezésű torony a székely népet jelképezi. A vörösrézzel fedett és a kakasdi római katolikus templom mintájára épült torony a német nyelvű, őstelepes „sváb” lakosság jelképe.
A főbejárat öt, egymás mögé állított székelykapu – öt bukovinai falu: Andrásfalva (ahonnan a kakasdiak származnak), Istensegíts, Hadikfalva, Józseffalva és Fogadjisten.
Használd posztjaidnál a #CsodalatosMagyarorszag hashtaget!